Orientació+2+htlm

Unitat Didàctica. 7.2.2.: Les Curses d’Orientació 1.- Definició. Les Curses d’orientació consisteixen en un recorregut de longitud i dificultat variable, dibuixat a un mapa i materialitzat en el terreny per unes balises; l’objectiu de la carrera és realitzar el recorregut en el menor temps possible, amb la informació que ens dóna el mapa i l’ajut de la brúixola com únic instrument. 2.- Tipus de Curses d’Orientació. Les modalitats més usuals de Curses d’orientació són: - Curses d’orientació diürna. - Orientació nocturna. - Per relleus, amb esquís, etc. 3.- Historia de l’esport d’Orientació. L’orientació neix amb sentit esportiu el 1888, a la acadèmia militar sueca de Kachbery, Estocolm i, probablement també en l’Acadèmia de Cadets de Kristiania, a Noruega. Durant la dècada de 1890, els clubs civils mostraren interès per aquestes proves militars, i el 31 d’octubre de 1897 es celebrà, prop d’Oslo , la primera carrera pública d’orientació amb vuit participants. El comandant Ernest Killander, es considera el pare de la moderna orientació esportiva. Per iniciativa dels esportistes escandinaus neix en 1961, a Copenhague, la Federació Internacional d’Orientació (IOF), amb l’objectiu fonamental d’establir un reglament internacional i impulsar el desenvolupament d’aquest esport per tot al món. 4.- Elements que intervenen en les Curses d’Orientació. 4.1.- Roba adequada: Per al corredor no competidor és recomana la seva roba habitual de passeig per anar al camp, amb sabates dures i resistents. Si competim és útil mitges i protectors de cames. U.D. 7.5.- Les Curses d’Orientació Educació Física E.S.O. 4.2.- El mapa: És la representació del terreny amb tots els seus accidents geogràfics sobre una superfície plana. La lectura i interpretació correcta d’un mapa ens permet en tot moment saber on ens trobem. Els punts cardinals són els punts fonamentals o de referència que usem en Orientació. Són quatre: Nord, Sud, Est i Oest. 4.3.- La brúixola: instrument que és basa en l’atracció magnètica de la Terra, fent que l’agulla sempre indiqui la mateixa direcció (nord magnètic). Consta d’una base (amb la fletxa de direcció), el limbe ( graduació de 360 graus) i l’agulla imantada. 2 U.D. 7.5.- Les Curses d’Orientació Educació Física E.S.O. 5.- Determinar una direcció. 5.1.- Primer procediment : és coneix la situació de partida, però no el punt on volem anar. Facilitant-nos els graus en que es troba aquell punt respecte a un origen. 1r.- Orientar el mapa correctament. - Col·locar la brúixola sobre la nostra mà i rodar sobre nosaltres fins que l’agulla magnètica se superposi sobre la fletxa indicativa del nord del limbe. - La col·loquem sobre el mapa i la fem coincidir amb el nord del mapa, o una de les seves línies. Paral·lels (del meridià nord). 2n.- Aixequem la brúixola del mapa; posem els graus donats, movent la base de la brúixola. 3r.- Mantenim alineada l’agulla imantada, la fletxa de nord i el nord del plànol. La direcció indicada per la fletxa de direcció serà el camí a seguir per torbar el punt desitjat. Segon procediment: és coneix la situació del controls en el mapa i la seva distància. S’ha de determinar el rumb o els graus. Els passos a seguir són tres: 1r.- Per anar d’un control a l’altre, agafem la brúixola i fem coincidir un dels seus cantons amb els dos punts, amb la fletxa de direcció cap a on volem anar. 2n.- Amb la base recolzada, girem el limbe fins que les línies de direcció nord - sud estiguin paral·leles a les línies del meridià del mapa; i la fletxa vermella del limbe està dirigida al nord del mapa. 3r.- S’aixeca la brúixola del mapa i es manté a la mà (sense modificar per res el limbe). Girem sobre nosaltres mateixos fins que l’agulla magnètica es superposi sobre la fletxa vermella del nord geogràfic. La direcció a seguir per anar al control serà la que ens indica la fletxa de direcció de la base. 3 U.D. 7.5.- Les Curses d’Orientació Educació Física E.S.O. 6.- Alguns elements de representació de la plantilla guia. Model de plantilla: Elements